Jos hän olisi ollut samassa tilanteessa kuin me nyt...
-Hän olisi tehnyt aivan samoin. -Niin kai.
Hän halusi aina saada asiat kuntoon.
Hän halusi päästä rahahuolista mutta ei koskaan onnistunut.
Kai sinäkin tiedät sen.
Mutta jos tämä olisi tapahtunut hänelle, hän ei olisi tehnyt sitä.
-Mitä hän ei olisi tehnyt? -Tappanut itseään.
Mitä? Mitä sinä oikein puhut?
Isä tappoi itsensä. Tiesithän sinä sen.
Miten niin? Hän ajoi kolarin kännipäissään.
Niin, Jacksboro Roadilla, jolla hän ajoi joka päivä.
Kukaan ei aja vahingossa väärään suuntaan niin tutulla tiellä.
Luuletko, että se oli vahinko? Älä viitsi.
Hän laski, että vakuutusrahat riittäisivät velkoihin.
-Hän halusi... -Mitä hän halusi?
Kyllä sinä sen tiedät. Mieti vähän.
Tarkoitan vain, että ehkä arvioin sinut väärin.
Se johtuu siitä, että olet vähän... Sanotaanko vaikka...
...vakavampi kuin minä.
Ja siksi sinä voit joskus vaikuttaa hiukan paskantärkeältä-
siis jos ei tunne sinua kunnolla-
ja näkee sinusta pelkän ulkokuoren.
Ja toisinaan voi olla niinkin...
...että minä olen melkoinen paskiainen.
-Sinäkö? Älä nyt! -Kyllä... Ei, ei!
Minä tiedän, mistä puhun.
Mutta vitut siitä. Se on ollutta ja mennyttä.
Vai mitä sinä sanot?
-Kuulostaa hyvältä. -Samaa palloahan tässä tallataan.
Täytyy mennä kuselle.
Älä mulkoile.
Torvi!
Oliko tuo sinusta hauskaa?
Onko hauskaa kampata vessaan menevä mies?
-Kuules, kaveri... -Et ole minun kaverini.
Nämä ovat minun kavereitani ja sinä et saatana ole!
Tuliko selväksi? Tules tänne!
Älä! Ei tuon takia kannata.
Selvitetään tämä pihalla! Pyyhin sinulla lattiaa, kusipää!
Ja pidä sinä turpasi kiinni!
-Sinun ei kannattaisi... -Painu vittuun täältä ja vähän äkkiä!
Käykää pihan perällä, jos teillä on kusihätä.
No sitten toinen mies tuli siihen ja sanoi:
"Tiedättekö mitä?"
"Hän voi ihan hyvin, kunnes väänsin häneltä niskat nurin"-
-"ja sitten se tonttu otti ja kuoli!" Käsititkö?
Minäkin osaan vitsin.
Vanha kännikala kertoi vitsejä ryyppykavereilleen-
-ja valvotti vaimoaan, jonka piti lähteä aamulla töihin.
Vaimo kyllästyi ja tuli alakertaan ilmoittamaan-
-että joko mies tukkii turpansa tai alkaa etsiä uutta kämppää!
-Käsititkö? -Kuule nyt, kulta, älä viitsi...
Mitä sinä odotat? Hoidetaan asia.
En tee sitä, Hank.
-Se ei ole reilua. -Mehän sovimme.
Se ei ole oikein.
Hiljaa.
Yritetään olla vähän hiljempaa. Sinä tiedät, millaista tämä on.
Mikä helvetti sinun oikein on, Hank?.
Oletko nähnyt, miten tämä jätkä juo?
Hän siemailee viskiä näin...
Ihan kuin siinä mainoksessa-
-jossa mainostetaan suuvettä. Samanlaista hörppimistä.
Sinä juot kuin jokin lintu.
Esitätkö nyt isoveljeä, joka opettaa minua juomaan?
-Oletko nähnyt tuollaista ennen? -Enpä varmaan ole nähnyt.
Minä en juo niin. Isänikään ei juonut niin.
Meillä ei ole mitään muuta yhteistä kuin sama sukunimi.
Sinä olet enemmän minun veljeni kuin hän.
Näytä, miten hän meni pellon yli!
Ei hän suutu. - Ethän, Hank?.
-Minkä pellon yli? -Pellon yli...
Näytä, miten hän meni silloin lumihangessa.
Hän käveli ensin kuin jokin hemmetin pulu.
"Hei! Hei pojat! Odottakaa!"
"Odottakaa! Minulla on väärät vaatteet!"
Sinulla oli jotkut pikkukengät.
Näytä se, kun varis nokkaisi häntä päähän. Se oli hyvä juttu!
Se olikin aika hauska.
Ihan kuin hän olisi saanut sähköiskun siitä.
Rahoja ei olisi saanut antaa hänelle.
Ihan totta. Sitä ei olisi kannattanut tehdä.
Näetkö, miten hän katsoo meitä?
Niin kuin hän olisi parempi kuin me, kuin herra ja isäntä.
-Lähdetään jo kotiin. -Pidätkö rahat itselläsi?
Sinähän halusit, että minä valitsen puoleni.
Niinhän sinä sanoit.
-Mitä tarkoitat? -Tiedätkö, mitä hän tekee?
Hän matelee Carlin luo kuin käärme ja tunnustaa kaiken.
Voisit ihan hyvin tehdäkin sen ja pelastaa nahkasi.
Vie minut kotiin. En halua jäädä tänne.
Odota vähän. Täältä pesee vielä lisää, Hank.
Nyt minä tiedän. Näytellään hiukan.
Esitetään se, kun Hank tunnustaa. Sinä olet Hank ja minä Carl.
Sinä esität Hankia ja koputat Carlin ovelle.
-Sinä esität häntä paremmin. -Mutta sinä olet niin hauska.
Koputa. Minä istun pöydän ääressä, ja älykääpiö tulee sisään.
-Hän tulee häntä koipien välissä. -Nyt minä tulen.
-Päivää. -Carl...
-Hank Mitchell täällä. -Päivää, Hank. Käy istumaan.
-Minulla on asiaa sinulle. -Minkälaista?
Se koskee Dwight Stephansonia.
-Hän ei kuollut tapaturmaisesti. -Eikö?
-Ei. Minä tapoin hänet. -Tapoitko sinä Dwight Stephansonin?
Kyllä! Kuristin hänet hänen omalla kaulaliinallaan-
ja paiskasin sillalta jokeen.
Lavastin sen näyttämään onnettomuudelta.
-Miksi? -Riittää jo.
Koska vanhan ukon henki ei ole 4,5 miljoonan arvoinen!
Älä nyt, kohta sinä suostut todistamaan meitä vastaan.
-Minä tapoin hänet. -Tapoitko Dwight Stephansonin?
Kuristin hänet hänen omalla kaulaliinallaan-
ja paiskasin sillalta jokeen.
Nauhoititko sinä sen?
Lavastin sen näyttämään onnettomuudelta.
-Miksi? -Se on sinun tunnustuksesi.
-Tunnustat tappaneesi Stephansonin. -Kukaan ei usko sitä.
Jokainenhan tajuaa, että se on vain pilaa.
Miksi kukaan luulisi niin? Mietitäänpä.
Jos menisimme Carlin luo syyttämään toisiamme murhasta-
kumpaa hän uskoisi?
40-vuotiasta työtöntä, joka on ylpeä juopon maineesta, vai minua?
Minulla on työpaikka.
Minä en karju hävyttömyyksiä vaimolleni kännipäissäni-
-enkä sammu ventovieraiden oven eteen.
Kumpaa hän mahtaisi uskoa?
Nyt olemme taas samassa veneessä. - Eikö niin, Jacob?
-Sinä taisit unohtaa sen. -Niin, ei tässä ollut muuta takana.
Emme vahingoita sinua. Varmistimme vain, ettet sinä vahingoita häntä.
-Jos sinä päätät laverrella... -Hetkinen nyt.
Tiesitkö sinä tästä, Jacob?
-Rauhoitu. -Hän ei käytä sitä, paitsi jos...
Sitäkö sinä tarkoitat? Teittekö tämän yhdessä?
Hän lupasi auttaa minua lunastamaan tilan.
-Eihän se sitten haittaa? -Helvetti...
Lou, älä suutu. Me halusimme vain...
Ei askeltakaan!
-Mitä sinä nyt? -Nauha tänne!
-Pistä tuo pyssy pois. -Anna nauha minulle!
Hyvä on, rauhoitu nyt.
-Päästä hänet! -Tai mitä? Ammutko minut, Jake?
-Päästä hänet. -Kusetitte minua omassa talossani!
Mitä nyt, Lou?
-Minä tarvitsen ne rahat! -Anna hänen olla.
Tarvitsen rahaa huomenna tai menetän autoni.
-Laita haulikko pois. -Hänellä on työtä.
Me tarvitsemme rahaa. Hän vain haluaa sitä!
-Päästä hänet. Pistä ase pois. -En! Ole hiljaa!
-Älä, Lou. -Luuletko, että hän on ystäväsi?
-Laita ase pois! -Ei hän sinusta piittaa!
Rauhoitu nyt, niin puhutaan tästä.
Tuo oli insinuaatio!
-Lou... -Pistä ase pois, rakas.
-Täältä tulee aitoa tavaraa! -Älä, Lou!
Ei, Lou! Älä tee sitä!
Minun kultani, minun kultani...
Minun kultani...
Hank, jää tänne ja puhu minulle.
Mitä siellä tapahtuu, Hank?.
-Rauhoitu, Nancy. -Soita ambulanssi.
Kohta, mutta sovitaan ensin, mitä sanomme.
Se oli vahinko. Hän riehui juovuksissa.
-Tapoitte hänet rahojen takia. -Saat hänen osuutensa.
Älä luulekaan, että saatte pitää rahat!
Ulos täältä!
Mitä sinä nyt? Rauhoitu.
-Ei, älä. -En minä aikonutkaan...
Se oli hätävarjelua. Odota!
Puhutaan ja selvitetään tämä sotku.
Hank?.
Haloo. Täällä on ammuskeltu.
Hank Mitchell. Olen Lou Chambersin luona, County Road 27.
He ovat... He ovat kuolleet!
Tulkaa pian, herran tähden!
Jacob!
Jake, mitä sinä täällä teet?
Jaksatko sinä?
Me selviämme tästä, mutta aikaa ei ole paljon.
Kuuntele oikein tarkkaan, mitä minä sanon.
He riitelivät. Kumpikin oli juovuksissa.
Lou kävi käsiksi Nancyyn.
Me yritimme estää, mutta hän suuttui ja haki haulikon.
Nancy juoksi hakemaan pistoolin.
Me haimme kiväärisi autosta.
Lou ampui Nancyn ennen kuin ehdimme takaisin.
Hän ammuskeli silmittömästi seiniin ja kattoon.
Hän ampui minuakin mutta ei osunut.
Hän tähtäsi rintaani, mutta hetkeä ennen kuin hän ampui-
sinä tapoit hänet.
Sinä pelastit henkeni.
Ymmärrätkö? Se oli hätävarjelua.
Sano se, Jacob. Haluan kuulla sinun sanovan sen.
He riitelivät.
Lou oli kauhean vihainen.
Hän ampui seiniin ja kattoon.
Mitä me sitten teimme?
Me juoksimme autolle.
Juoksitko sinäkin ulos?
Jacob nimittäin sanoi menneensä hakemaan kivääriä yksin.
Hän sanoi...
...että Lou ajoi sinut ulos talosta ammuttuaan Nancyn.
Sanoiko Jacob niin?
Tuota...
Luultavasti... Hänen mielestään se ehkä tapahtuikin niin.
Koska...
Hän meni autolle yksin.
Minä menin perässä.
Mutta kun kuulin laukauksen, joka surmasi Nancyn-
lähdin takaisin kohti taloa.
Seisoin verannalla, kun Lou tuli ulos.
Silloin käännyin ja juoksin pihalle.
Joten...
Sen vuoksi Jacob varmaan luuli, että juoksin ulos talosta.
Mene kotiin, Hank. Saimme kaiken tarpeellisen muistiin.
Levätkööt he rauhassa.
Heidän ja kaikkien edesmenneiden sielut-
levätkööt Herran rauhassa.
Hän haluaisi varmaan tulla jo pois.
-Kuka se voi olla? -En tiedä.
Se on Carl.
-Iltaa, Carl. -En kai herättänyt teitä?
Et, olimme vasta menossa nukkumaan.
Tätä on hemmetin ikävä tehdä, Hank.
Ajoin Lou Chambersin talon ohi-
-ja näin veljesi auton keskellä tietä.
Pääsin hädin tuskin sen ohi.
Hän oli sisällä nukkumassa nojatuolissa.
Kiitos, että toit hänet tänne. Ei kai siitä ollut liikaa...?
Teillä on ollut rankkaa. Juttele hänen kanssaan.
Minäkin pidän häntä silmällä.
Mikä sinuun oikein meni? Täällä sinä et ainakaan saisi olla.
Olin saada sydänkohtauksen, kun Carl kolkutti ovelle.
Meidän on oltava varovaisia.
Emme saa ottaa riskejä.
Siirry hiukan.
Onko nyt hyvä?
En saisi nukkua vauvan huoneessa. Täällä on siistiä.
Ei se mitään. Vauva nukkuu meidän kanssamme.
Muistatko tämän? Kaikki nukahtaa.
Pääsi nukahtaa. Isä teki aina näin.
Pääsi nukahtaa. Hartiasi nukahtavat.
Kätesi nukahtavat. Selkäsi nukahtaa.
Tuntuuko sinusta, että olet paha?
Minusta tuntuu.
Olen paha.
Ehkä minäkin saan nyt oman perheen-
kun minulla on rahaa.
Ehkä joku huolii minut, kun olen rikas.
-Ei se ole rahasta kiinni. -Hank...
Entä se... Mikä hänen nimensä oli... Carrie Richards.
Hän piti sinusta, vaikka olit rahaton.
Se oli ihan eri asia.
Hänen kaverinsa lupasivat hänelle sata dollaria-
-jos hän seurustelisi kanssani kuukauden.
Voi luoja...
Minä luulin, että se oli vakavaa.
Ei se ollut kovin kamalaa.
Se oli oikeastaan aika kivaa. Kävimme yhdessä kävelemässä.
Juttelimme kaikenlaista mukavaa.
Pidin häntä kädestä kerran, kun olimme kävelyllä.
Käteni hikosi niin, että minun oli pakko päästää irti.
Minua jännitti. Mutta se oli ihan kivaa.
Kun kuukausi oli kulunut-
-hän sanoi minulle hei aina joskus, kun näimme koulussa.
Hänen ei olisi ollut pakko tehdä sitä. Se oli kilttiä.
En ole koskaan edes suudellut naista, Hank.
Jos saan tehdä sen, kun olen rikas, se sopii minulle.
Haluan vain kokea samat asiat kuin muutkin ihmiset.
Se ei haittaa, että kokisin ne rahojeni ansiosta.
Tuleeko minusta nyt onnellinen?
Totta kai. Meistä kaikista tulee.
Niin tietysti.
Minä voin lunastaa tilan takaisin-
-ja saada monta lasta, koska tapaan kivan tytön, joka on kiltti minulle.
Ihan tavallisen naisen.
Sitten sinä ja Sarah tulette kylään Amandan kanssa-
ja istumme juttelemassa.
Otamme lasilliset verannalla niin kuin isä ja Ted-setä.
Nukahtiko hän kesken kaiken, Jack?.
Terve, Carl.
Tukkasi alkaa harventua tuolta ylhäältä.
-Eikö sinun pitäisi tutkia rikoksia? -Ehkä.
Voitko käydä Jacobin kanssa asemalla huomenna?
-Totta kai. Miksi? -Eräs FBI:n mies poikkeaa täällä.
Voitte ehkä auttaa häntä. Hän etsii kadonnutta lentokonetta.
-Tavataan kolmen aikoihin. -Sopii.
Häivytään. Otetaan rahat ja vauva ja lähdetään maasta.
Lopeta! Menet sinne katsomaan, mitä hän tietää.
Voimme aina polttaa rahat. Ne ovat ainoa todiste.
Muita yhteyksiä löytyy helposti!
Palasia ei olisi kovin vaikea liittää yhteen:
Lentokone, Stephanson, Lou ja Nancy.
Olet kaikkien mielestä tavallinen, kiltti mies.
-He saavat sen selville! -Eivät saa!
Kukaan ei usko, että voisit tehdä sellaisia asioita.
Silloin satoi aika paljon lunta-
-mutta se kuulosti pätkivän moottorin ääneltä.
Mutta emme kuulleet mitään muuta-
-törmäystä tai moottorin ääntä tai mitään.
Haluatko lisätä jotain, Jacob?
Eipä tule mitään mieleen. Eiköhän siinä ollut kaikki.
Se saattoi olla vain moottorikelkka.
Se siitä sitten. Kiitos avusta.
-Näkemiin, Carl. -Oli hauska tavata.
Voisitteko viedä meidät sinne?
-Luonnonpuistoonko? -Vaikka aamulla, kun sää selkenee.
-Mitä tämä oikeastaan on? -Etsin erästä lentokonetta.
-Ne eivät voi olla ryöstösaalista. -Niin se FBI:n mies sanoi.
Siinä ei ole järkeä. Kidnappauksessa oli.
Voiko täällä olla monta konetta täynnä rahaa?
Ryöstö saaliissa olisi muitakin rahoja kuin satasia.
Viisikymppisiä ja kymppejä...
Hyvä, Sarah! Tiedät näköjään enemmän kuin FBI.
Hank...
-Näyttikö hän virkamerkkinsä? -Olisiko pitänyt?
Odota.
Oliko tämä se mies?
Hän on miehistä vanhempi, Vernon. Hän etsii veljeään.
Hän oli laihempi, eikä hänellä ollut partaa.
-Hän on laihtunut ja ajanut partansa. -Mitä väliä sillä oikeastaan on?
Joudun silti viemään hänet sinne.
Et saa mennä, jos hän on Vernon.
-Miksi en? -Hän ampuu teidät kaikki.
Hän ottaa teidät mukaan päästäkseen eroon todistajista.
Entä jos hän tosiaan on FBI:stä?
Hän alkaa epäillä jotain, ellen tule paikalle.
Soitan FBI:hin ja kysyn agentti Baxteria.
Siellä ei vastata niin aikaisin.
Pelaa aikaa. Soitan täältä FBI:lle ja sitten sinulle Carlin toimistoon.
-Entä jos Baxteria ei löydy?. -Sitten et lähde mukaan.
Sanot Carlille, että vauva on kipeä ja sinun pitää mennä kotiin.
-Entä Jacob? -Sano, että hänellä on krapula.
Jacob ei saa missään tapauksessa lähteä mukaan.
-Se on huono tekosyy. -Mitä sinä sitten haluat tehdä?
-Menetkö noin vain ammuttavaksi? -En tietenkään mene!
Yritän keksiä jonkin ratkaisun!
Kun vein rahoja takaisin, tapoin Stephansonin!
Kaksi muuta kuoli, kun nauhoitin Loun puheita!
Keksitkö lisää samanlaisia ideoita? Minullakin on ajatus!
Vien kaikki rahat takaisin.
Vien ne takaisin, ja kaikki on taas niin kuin ennenkin.
Helvetin rahat!
Sitäkö sinä haluat?
Raadat rehutehtaalla 30 vuotta-
-kunnes Tom Butler kuolee ja saat vihdoin palkankorotuksen!
Entä Amanda? Hän saa tyytyä muiden vanhoihin vaatteisiin-
-ja vanhoihin leluihin, koska meillä ei ole varaa uusiin!
-Nyt suu poikki. -Ja minä...
Entä minä?
Hymyilen väkinäisesti 8 tuntia joka ikinen päivä-
-annan ihmisille kirjoja ja tulen kotiin laittamaan ruokaa.
Aina vain sitä ruokaa, mitä avustuskupongeilla saa.
Käymme ravintolassa vain juhlapäivinä-
-ja silloinkin pitää katsoa, mitä tilaa.
Emme ota ruokaryyppyä ja syömme jälkiruoan kotona.
Luuletko, että olen onnellinen? Ja sitten on vielä Jacob.
Hän palaa sosiaalitoimistoon ja hanttihommiin.
Mutta kun Louta ei enää ole-
-kauanko hän jaksaa yksin siinä läävässä?
Lopeta!
Eikö kuulostakin hienolta? Kaikki olisi taas niin kuin ennenkin.
FBl.
Haluaisin puhua... Onko agentti Neil Baxter paikalla?
Saammepahan enemmän Lindan herkkuja, ellei Jacob tule.
Ole hyvä, maista siitä.
Lindan erikoinen: upporasvassa paistettuja kevytmunkkeja.
Et pysty syömään niitä niin monta, että se olisi epäterveellistä.
Näyttikö tämä Baxter sinulle virkamerkkinsä?
Mietin vain, onko se samanlainen kuin elokuvissa.
Eli millainen?
Sellainen kiiltävä, jossa lukee isolla "FBI".
-Ei oikeastaan. -Näyttikö hän omansa?
Ei, mutta olen nähnyt sellaisen.
-Missä hän viipyy?. -Hän näyttää sen kyllä, jos pyydät.
Saat ehkä katsoa hänen pistooliaan, jos pyydät kauniisti.
Voin viedä sinut ajelulle autollani ja pistää valot vilkkumaan.
Carl, Sarah täällä. Onko Hank siellä?
Hän seisoo tässä vieressäni-
-ja yrittää päästä syömästä vaimoni munkkeja.
-Miten vauva voi? -Ei kovin hyvin. Siksi soitinkin.
Sepä ikävää. Voit kertoa sen hänelle itse.
-Hei, kulta. -Se on hän.
Se on hän. Tule pian pois sieltä.
Hank?
-Minun täytyy jäädä tänne. -Lupasit tulla kotiin, jos soitan!
Miten Carlin käy?.
Käske Carlin neuvoa hänelle tie perille-
ja sano, että tulette perässä.
-Lähdetäänkö sitten? -Hän ampuu teidät!
Lähdetään vain.
-Hank? -Niin.
Muut odottavat jo. Minun täytyy mennä.
Nukuitko hyvin?
-Hank, tule kotiin! -Sarah...!
Nähdään myöhemmin. Selvä.
-Hei sitten. -Et saa mennä!
-Minäkin rakastan sinua. -Odota, Hank...
-Onko kaikki kunnossa? -Suunnittelimme vielä tätä iltaa.
Missä veljesi on?
Jacob ei tule. Hän otti eilen yhden paukun liikaa.
-Oletko valmiina, Hank?. -Olen.
Olisit kysynyt minulta.
-Unohdin lakkini. -Hae se. Ulkona on kylmä.
Näitkö autoni kulman takana?
Tämä on varmaan oikea paikka.
Te olitte tuon luonnonpuiston merkin luona.
Luulin, että olisimme olleet kauempana.
Mutta sillä puolella on peltoja-
-ja silloin joku viljelijä olisi löytänyt koneen.
Jokainen tutkii oman alueensa metsästä.
Jacob tuli sittenkin. Nyt tämä käy nopeammin.
Ota kiväärisi mukaan!
Hajaannutaan.
Jos me löydämme koneen, ammumme ilmaan.
Hank, ota sinä tämä pilli.
Puhalla siihen täysin palkein, jos löydät koneen.
-Luulin, ettet jaksa tulla. -Puhuin Sarahin kanssa.
-Oloni parani, kun nousin. -Oletko sinä ihan kunnossa?
-Minulla oli rankka ilta. -Mennään sitten.
Minä etsin tästä keskeltä.
Carl!
Carl, tule pois sieltä!
Hank! Minä löysin sen!
Käske hänen näyttää virkamerkkinsä!
Hänellä on ase!
-Hän ei ole FBI:stä! Hän valehtelee! -Mitä?
Tee se!
Näytä nyt hänelle merkkisi.
Hän näyttää merkkinsä, Hank.
Älä käännä selkääsi!
Missä rahani ovat?
Missä?!
Koneessa.
Mene hakemaan ne.
Mitä sinä odotat, neropatti? Vauhtia!
Tuleeko siitä mitään?
Löytyi!
Missä helvetissä loput ovat?
Sinullakin oli siis ase.
Mutta sinä et ole kovin kylmäverinen tyyppi.
Meillä molemmilla on paljon selittämistä.
Vain minulla.
Jacob!
Hank?.
Kaikki on hyvin.
Älä. Sinä vain sotket paikat.
-Miten niin? -Anna hänen olla siinä.
Tiedätkö jo, mitä sanomme?
Carl lainasi minulle revolverin merkkilaukausta varten-
-ja kun näin Baxterin ampuvan hänet...
-Emme voi, Hank. -Mitä?
-Meidän täytyy tunnustaa kaikki. -Ei!
-Me emme voi... -Kyllä voimme. Tämä onnistuu.
Ei enää.
Kyllä tämä onnistuu.
Tämä sopii kuvaan täysin.
Koeta jaksaa, Jacob.
Tämä päättyy ihan hyvin, jos jaksamme vielä pari tuntia.
Haluatko tulla onnelliseksi ja saada vaimon ja lapsia?
Istuisimme verannalla juomassa kaljaa iltahämärissä.
Mutta tämä on sen hinta.
Tämä tässä.
Käydään tämä läpi vielä kerran, jotta mitään ei jää huomaamatta.
-Kunpa joku muu olisi löytänyt rahat. -Vaan kun ei löytänyt.
Baxter tuli alas tästä.
Hän tuli Carlin taakse.
Minä olin tässä, ja sinä olit vielä metsässä.
Se menee läpi. Ihan varmasti.
Mitä sinä nyt? Laita tämä takaisin.
Yritä saada se näyttämään siltä, että konna ampui.
Mitä? Tämä on melkein ohi.
En jaksa enää, Hank.
Kyllä se sopii minulle. En pelkää.
-En pelkää. Tämä sopii kuvaan. -Lopeta tuo, Jacob.
Anna minunkin tehdä jotain.
En halua muistella tätä loppuikäni.
Sinä saat istua verannalla, minä en jaksa.
-Enää pari tuntia... -Se sopii hyvin sinullekin.
Sinulla on jotain, minkä vuoksi elää.
Minä en halua olla täällä.
-Ei... -Anna minunkin tehdä jotain.
Mutta sano pienelle tytöllesi, että se nalle on minulta.
Teet sen, jos rakastat minua.
Saat tilaisuuden. En katso sinuun päin.
En katso sinua, mutta ellet sinä tee sitä-
-teen sen itse, ja silloin me molemmat olemme kusessa.
Siitä ei ole hyötyä kummallekaan.
Teen sen itse, ellet sinä suostu. Ihan varmasti!
Hullu juttu, että löysimme tuon helvetin lentokoneen.
Jacob!
Koulutettu henkilö huomaa valehtelun helposti.
Kirjojen "harhaileva katse" ei ole keksitty juttu.
Ääni on monotoninen-
-ja eleet joko konemaisia tai liioiteltuja.
Yksityiskohdat jäävät hämäriksi.
Joskus kuulusteltava peittää suunsa puhuessaan.
Huomasitteko mitään näistä ampumassanne miehessä?
Hän valehteli. Hän ei ollut FBI:stä.
Hän oli Vernon Bokovsky, lentokoneen ohjaajan veli.
He kidnappasivat McMartinin tytön viime vuonna.
-Tyttö tapettiin. -Lunnaat olivat 4,4 miljoonaa.
Haluatteko kokeilla?
-Suuri osa rahoista on kateissa. -Löydämme ne aikanaan.
Niinkö?
Rahat olivat hallussamme kaksi tuntia.
Emme uskaltaneet merkitä niitä. Se olisi voitu huomata.
20 agenttia kirjoitti muistiin setelien sarjanumeroja.
He saivat ylös noin 5 000 numeroa. Se on 10% seteleistä.
Nyt vain odotamme, että seteleitä alkaa löytyä.
Sadan dollarin rahoja jakeleva henkilö jää lopulta jonkun mieleen.
Ei, Hank!
Me voisimme paeta, lähteä Etelä-Amerikkaan tai Australiaan.
Älä, Hank!
On päiviä, jolloin en ajattele yhtään mitään.
En rahoja...
...tai murhia...
...tai Jacobia.
Päiviä, jolloin yritämme olla niin kuin muutkin ihmiset.
Niin kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Mutta sellaisia päiviä tulee hyvin harvoin.
Suomennos: Kai Laine Suomalainen Teksti Oy